"Krása" jako nástroj upevňující podřízené postavení žen
27.05.2013
V roce 1991 se na pulty knihkupectví dostala kniha Naomi Wolfové „The beauty myth“ (Překlad: Mýtus krásy, 2000), kde autorka poukázala na stále více se rozmáhající trend požadavku kladeného na ženy v souvislosti s jejich vzhledem, potažmo „krásou“. Předpoklad, že ženy mají co nejvíce naplňovat ideál krásy, který můžeme dennodenně vidět v médiích, reklamách, při každoročním vyhlašování Miss, ale i v hračkách jako panenky Barbie, nebo v pohádkách o krásných princeznách…
Naplňování tohoto požadavku ženy jako „modelky“ však, i v současném kontextu České republiky, stále udržuje ženy v podřadných pozicích, zvláště pokud nejsou schopny dostát požadované kráse (která se mimochodem mění v průběhu historie). Jak ve své práci ukazuje Naomi Wolf (2000), brání mýtus krásy ženám mimo jiné dosažení pracovního úspěchu, neboť mnoho povolání, které vykonávají ženy (např. letuška, ale také sekretářka apod.) vyžadují „přirozeně“ pěknou ženu. Jako doložení svého tvrzení autorka uvádí, že právě povolání, kde se vyžaduje především důraz na vzhled ženy, tzv. výstavní povolání, jako například modelka, jsou nejplacenějšími povoláními, do kterých se ženy mohou dostat. Jakoby tedy nezáleželo příliš na schopnostech a zkušenostech žen, ale pouze na jejich tělesnosti, případně schopnosti se upravit a vypadat podle společenských představ.
Společenskému požadavku na krásu jsou ženy vystavovány natolik, že si jej mnohdy zvnitřňují – viní samy sebe za „nepěkný vzhled“ a neváží si samy sebe. To potvrzuje mimo jiné i britský výzkum, o kterém informoval britský list Daily Express. Ve výsledcích tohoto výzkumu se ukazuje, že 60% žen nenávidí své tělo tak, že si ho odmítá prohlížet v zrcadle. Tento problém však pokračuje dále, neboť se promítá do partnerských vztahů, ve kterých se čtyři z deseti žen stydí obnažit před svými partnery, se kterými žijí. Tak slabé sebevědomí v nich vypěstovala naše kultura. Nejvíce se tento problém týká především žen středního věku, které z principu „mýtu krásy“, tak jak je v naší společnosti nastaven, nejsou schopny naplnit. Tento atribut je tedy možné chápat jako jeden z více důvodů, proč jsou ženy, především pak ve věku na 50 let, z pracovního trhu vylučovány, respektive hůře hledají své uplatnění. Mnoho z žen potom pro důkaz, že něco v životě přeci jenom jsou schopné dokázat, drží diety a podléhají mnoha společenským nemocem, jako je bulimie, či anorexie. Co je to vlastně „přirozená“ krása?
Autorka článku
Bc. Miroslava Čechová, genderová expertka
Chcete vidět ostatní články?
Copyright ©2012 All rights reserved
Created by UpFront